Fra det rå Australien i 1900-tallet...
kommer en turbulent saga, der spænder over årtierne...
i Colleen McCulloughs populære roman:
Tornfuglene.
Jeg kan aldrig få det, jeg ønsker.
Historien om en præst, der drives af ambitioner.
Aldrig blive det, jeg ønsker!
Plaget af begær.
Jeg ved ikke, hvordan jeg holder op...
med at ønske.
Goddag, jeg er fader de Bricassart. Er De Mary Carsons broder?
Ja, fader.
Fra det øjeblik han så hende, vidste han...
-Og hvem er du? -Jeg hedder Meggie.
...at han ville elske hende for evigt.
Hils på Mary Carson.
Den rigeste kvinde i Australien, og den mest ensomme.
Skyd dem, Frank.
De er den smukkeste mand, jeg har set, Ralph de Bricassart.
Jeg troede, De var ude efter min sjæl, Mary.
Hvorfor trækker du sådan i mit hjerte? Hvorfor fylder du det tomrum...
som Gud ikke kan fylde?
Da du var en lille pige, var du som mit eget barn.
-Dengang kunne jeg få dig. -De kan få mig nu.
De kan gifte Dem med mig.
Jeg har valgt at ødelægge Dem, præst.
Jeg kommer naturligvis i Helvede for det...
men det er intet ved siden af det Helvede, jeg vil give Dem.
I årene, der fulgte, kunne ingen røre ved Meggies hjerte:
Ikke før omstrejferen Luke O'Neill dukkede op.
Gud, hvor er du smuk.
Gift dig med mig, Meghann.
Historien, der går verden rundt...
fra Vatikanet til den australske ødemark.
Fra de græske øer til London.
Jeg har prøvet at lukke hende ude af mit hjerte.
Sagaen, der spænder over et halvt århundrede...
og giver ekko gennem tre generationer.
Med Richard Kiley, Jean Simmons, Ken Howard, Mare Winningham...
Philip Anglim, Christopher Plummer, Bryan Brown, Barbara Stanwyck...
Rachel Ward og Richard Chamberlain.
En uopnåelig kærlighed...
for evigt forbudt: Tornfuglene.
TORNFUGLENE
Goddag, fader de Bricassart.
-Glædelig jul. -I lige måde, fru Smith.
Hvorledes kan det være, at roserne her på Drogheda altid er de smukkeste?
Er de ikke himmelske?
Den varme, der får dem til at blomstre, tørrer mig ind.
Ingen fordele uden ulemper.
Så sandt, fader, så sandt. Jeg gør tingene klar til messen.
Amen.
Glædelig jul, fru Carson.
Hvor ofte skal jeg sige, at jeg hedder Mary?
-De kalder mig aldrig Ralph. -Godt, Ralph. Glædelig jul.
Det er venligt af Dem at tilbringe tid hos en ensom kvinde.
Sludder. Tværtimod er det venligt af Dem at invitere...
-en ensom præst og irer som De selv. -Det er sandt.
Det er Deres første jul i eksil, ikke sandt?
Eksil?
-Det er mit første år i Australien. -De ved, det var ikke det, jeg mente.
Der er gået seks måneder, og jeg har stadig ikke forstået...
hvorfor kirken har sendt Dem her til det fjerne land.
Hvilken synd har De begået? Hvilket præsteløfte har De brudt?
Fattigdom? Lydighed?
Cølibat, måske?
Er De sikker på, jeg er blevet forvist?
Naturligvis. Se på Dem selv. De er aristokratisk, vittig, ambitiøs...
trods en facade af ydmyghed.
De har ved Gud også en underfundig hjerne.
De er kardinal-typen.
Og De ville se fremragende ud i rødt.
Det har De sagt før, og De siger det ved alle mine besøg.
Og De siger så: "Men kære fru Carson, jeg er jo præst.
"Jeg kan udføre Guds arbejde her...
"såvel som i de højere kirkesæder."
Nogle gange tror jeg, De kender mig bedre, end jeg kender mig selv.
Det tror jeg også.
Nuvel.
Klar.
Af sted!
Kom så!
Kom så! De kan godt.
Ralph vandt!
-Flot, fader Ralph. -Bravo, fader.
Flot, fader de Bricassart. Hvad synes De om ham?
-Han er smuk. -Godt! Han er Deres. Glædelig jul.
Mange tak.
Jeg vil glæde mig til at ride på ham, når jeg er her...
men jeg kan ikke acceptere gaven.
Hvorfor ikke? De modtog bilen, jeg gav Dem.
Fordi med den kan jeg drage rundt og besøge mine sognebørn oftere.
En fin forskel.
De vil kun acceptere gaver, hvis de kan bruges i helligt øjemed.
-Det var ikke fattigdom. -Undskyld?
Det løfte, De brød, som fik Dem forvist.
Det må have været cølibat, ikke sandt?
Nuvel, min julegave til Dem:
Jeg har fornærmet en biskop. Det drejede sig om lokal kirkepolitik.
De brød lydighedsløftet.
-Det var ambitiøst af Dem. -Jeg finder trøst i det faktum...
at paven selv senere viste sig at dele min anskuelse.
Gjorde han det? Og han har ikke engang reddet Dem?
Min kære fru Carson, præster kan erstattes, det kan biskopper ikke.
Det er ikke nogen forfærdelig forvisning.
De minder mig om civilisationens eksistens...
-og jeg har Drogheda. -Ja.
Det kunne De godt tænke Dem, ikke sandt? De ville gerne have Drogheda.
-Ville jeg? -Ja, De ville.
Hvis De kunne charmere mig til at efterlade Drogheda til kirken...
så ville paven redde Dem, belønne Dem...
måske endda give Dem en smuk, rød kardinalkåbe en dag.
En mesterlig plan. Men kære fru Carson...
jeg er præst. Jeg kan tjene Gud lige så vel her...
som i de høje kirkesæder.
Og De hader det.
Men jeg skal stadig give Drogheda til nogen en dag, ikke sandt?
Det er værd at tænke over.
Fru Smith, jeg må gå.
Tak venligst fru Carson for en skøn dag.
Det var alt, tak. De må ikke gå så tidligt.
Det er sent, og der er langt hjem til sognet.
Jeg håber ikke, jeg sagde noget forkert i eftermiddags.
Jeg mener, al snakken om at arve Drogheda.
-Det berørte mig ikke. -Godt.
-Har De tænkt over det? -Over hvad, fru Carson?
Over at charmere mig til at give Drogheda bort...
for jeg sagde ikke, at jeg ikke kunne charmeres, vel?
Fru Carson.
Hvad ønsker De af mig?
Jamen...
blot Deres åndelige vejledning, fader.
Jeg skal tage en beslutning...
og De er den eneste, der kan hjælpe mig.
-Jeg skal gøre, hvad jeg kan. -Det handler om min bror.
Deres bror?
Jeg mente, De engang sagde, De ikke havde mere familie?
Jeg har en bror. Jeg har ikke set ham i årevis.
Han bor i New Zealand.
Vi forlod begge lrland for at søge lykken...
men det gik ikke så godt for Paddy.
Han kender dog til landbrug...
og han har huset fuld af sønner.
Jeg overvejer at hente ham hertil og gøre ham til...
min overfodermester.
Det undrer mig, De ikke har overvejet det før.
Det har jeg. Jeg har bare ventet på, skal vi kalde det...
at se, hvad tiden måtte bringe.
Det ville være rart at vide, at jeg hjalp Paddy...
at vide, at jeg ikke er alene i verden...
så jeg ikke kun er henvist til at efterlade mine penge til kirken.
-Det er en meget generøs gave. -Nej. Aldrig en gave.
Nej, hvem der end arver Drogheda...
har fortjent det.
Tak, fader.
Godnat, fru Carson.
Fader, De skal af sted nu.
Godt, Annie.
Jeg kommer straks.
Det bliver godt for fru Carson at have broderens familie her.
Vi må tale sammen om kridtlageret.
-Kridt? -Der mangler tre kasser.
Det ser jeg nærmere på.
I fader Watteys tid, fader...
holdt vi meget mere øje med sådan nogle ting.
Jeg er fader de Bricassart. Undskyld forsinkelsen.
Er De Mary Carsons broder?
Korrekt. Paddy Cleary. Dette er min kone, Fiona.
Fru Cleary.
Jeg vil føre jer til Drogheda.
Jeg ved, I har haft en besværlig rejse.
Det er meget venligt af Dem.
-Det er mine drenge. Dette er Bob. -Goddag, Bob.
Jack og Stuie.
Tag hatten af, min dreng. Og Frank.
-Og hvem er du? -Jeg hedder Meggie.
Skal vi bo her?
Ikke helt. Jeg viser jer jeres hus senere, Meggie.
Meggie?
Ja, dette er Meggie.
Mary, vi kan ikke finde ord som tak for, at du var så venlig at hente os hertil.
Når man er så gammel og rig som jeg er...
så begynder gribbene at cirkle.
Paddy, du er mit eneste kød og blod.
Jeg har ingen sønner, og Michael har været død i over 30 år.
Det er længe at være alene.
-Hvorfor har du aldrig giftet dig igen? -Giftet mig igen?
Og give en mand kontrol over mig og alt, hvad jeg har?
Nej, det er ikke livet for mig.
Nej. Så længe jeg lever, er Drogheda min ejendom...
og kun min.
-Husk på det. -Naturligvis, Mary.
Lad os holde messe straks, så er jeg sikker på...
vi alle har lyst til et dejligt, varmt måltid ved Deres bord.
Det lyder dejligt, fader.
125.000 får, 1.000 stykker kvæg...
og mere jord, end man kan overskue.
Arbejdet er endeløst...
men Drogheda er størst og bedst i hele New South Wales.
Det har jeg sørget for.
For mig at se er det himlen.
Hvis din forestilling om himlen er hårdt arbejde, har du ret.
Vi Cleary'er kender til hårdt arbejde, ikke, søster?
Ikke at det førte os ret langt hjemme i lrland.
Du skal ikke blot være mændenes chef. Du skal arbejde med dem...
og fortsætte, længe efter at de er stoppet.
Når tingene går galt, er det din fejl.
Når det går godt, skal du ikke forvente ros.
Du får frie hænder med jorden...
så længe du holder Drogheda størst og bedst.
Nuvel, hr. Gough...
guldet holder prisen, og investeringen ser fin ud.
Men De er min advokat.
Stålet er forblevet nede siden krigen...
men ikke noget at bekymre sig for.
Som vi ved, nyder Carson Limited godt af planerne om udvidelse.
Det betyder, jeg stadig er en af de rigeste kvinder i Australien.
Om ikke den rigeste.
-Ved Deres bror noget om dette? -Nej. Det gør ingen.
Sådan skal det også forblive til min dødsdag. Forstår De?
Naturligvis.
Det kunne være sjovt at vide, hvad folk vil sige...
hvis de vidste, at Drogheda kun er min hobby.
-Goddag, fader. -Fee.
Det er en håbløs kamp, Fee.
Der er tre ting, man ikke kan overvinde herude:
Støvet, varmen og fluerne.
De er ikke som præsterne i New Zealand.
De holder sig meget for sig selv.
De er ikke katolik, er De vel?
Da jeg mistede troen på min egen kirke...
ville jeg ikke følge en anden tro, der betød lige så lidt for mig.
Men Paddy er katolik...
og vi opdrager børnene katolsk, hvis det bekymrer Dem.
Det gør det ikke. Og jeg vil ikke prøve at omvende Dem.
-Men jeg vil gerne være Deres ven. -De er meget venlig mod os.
Jeg vil gerne kende mine sognebørn, så jeg besøger alle gårde...
men jeg må indrømme, jeg har en svaghed for Drogheda.
-Det er nok mit irske blod. -Irsk?
Jeg troede, De havde en fransk baggrund.
Nej, de Bricassart er et gammelt normanner-navn, men jeg er irsk.
Jeg er den sidste i slægten, jeg er født i County Meath...
et stenkast fra landsbyen Drogheda.
Kald det bare skæbnen.
-Farvel, Meggie. Gid, du skulle med. -Mor dig nu, Stuie!
Stakkels, lille Meggie.
Det må være svært at være den eneste pige.
Jeg er blevet velsignet med sønner. Jeg har begravet to udover de her.
En moder tænker på sine sønner, ikke sandt?
Meggie, nu ikke nøle. Du skal fodre høns.
-Fader Ralph! -Hav mig undskyldt.
Goddag, Meghann Cleary.
Lad os få fodret de høns.
Ja, men jeg vil lige vise Dem noget.
Kom.
Hvad er det?
Er det ikke smukt, fader?
Jo, det er det vel.
Tror De virkelig, Gud er hos os hele tiden?
Hvorfor spørger du om det, min pige?
For hvis han gør, så er han vel her...
tror De ikke?
Gud er i sin uld-lade. Alt er vel med verden.
Og hvorfor ikke? Han valgte engang en stald.
Helt ærligt, Ralph. Det er jo fjollet.
Men hvorfor ikke gøre dette til epicenteret for pavens verdenskort...
så kan De trods alt alligevel blive kardinal.
Hvad bliver De så? Vel ikke paven?
Nej, det er for kedeligt. Måske Satan.
-Det er mere interessant. -Og magtfuldt.
Alle himler har brug for en til at holde forretningen kørende.
De argumenterer som en jesuit.
Er det ikke sandt? Uden Satan er der ingen kamp.
Det er kampen, der holder os i live.
Nej. Det er målet for kampen, der holder os i live:
Håbet om at opnå perfektion.
Hvis De med perfektion mener himlen...
Man skal jo dø for at komme dertil, ikke sandt?
Nogle gange tror jeg, De er ude efter min sjæl.
Det er jeg...
medmindre den allerede er taget.
-Meggie, gider du hente mælken? -Ja, mor.
Fiona, du er håbløst gammeldags.
Hvis ikke du hæver kjolesømmen og lader underskørtet ligge i skuffen...
så dør du i denne varme.
Hvor har I møblerne og denne spinet fra?
Møblerne var min bedstemors.
Hun lærte mig at spille.
Hvad er dit pigenavn?
Min far hed Roderick Armstrong.
Min kære Fiona...
Armstrong-familien er praktisk talt New Zealand førstefamilie.
Du er sandelig faldet i stand, er du ikke?
Det synes jeg ikke.
Du er født ind i en højere stand end vi Cleary'er.
Det eneste, der talte til min fordel, da jeg kom til landet...
var et ansigt, en figur og mere forstand, end kvinder bør have.
Men det skaffede mig Michael Carson.
Du har klaret dig meget godt, Mary.
Han forgudede mig til sin dødsdag.
Du må vide, hvad det vil sige at nyde en god mands kærlighed.
Michael var rig, men han var også lidt af et fjols.
-Paddy er ikke noget fjols. -Nej, men han er fattig.
Elsker du ham virkelig så højt, at du har opgivet din stand?
Mine bevæggrunde er mine egne.
Jeg diskuterer dem ikke.
Må jeg hjælpe, Frank?
Det tror jeg ikke. Dyrene vil æde dig...
lige så hurtigt som kængurukødet.
Hold så op, blodige bæster!
Stop!
-Skyd dem, Frank! -Skyd dem?
Bare rolig.
Hvad foregår der?
Far, tante Mary siger, hundene skal skydes.
Godt, skat.
-Fortsæt med dit arbejde. -Ja, far.
Hent geværet.
Jeg vil ikke skyde hundene. De sloges blot lidt.
Sloges lidt?
I dag slås de to. I morgen er de alle vilde.
Vi får en indhegning fuld af får, der har fået revet struben over.
Frank, her er ikke plads til noget vildt.
Hundene er her for at arbejde og adlyde.
Ligesom jeg, ikke sandt?
Det er det eneste, jeg gør her, arbejder og adlyder.
Nemlig.
Så længe jeg er din far, er det det, du skal.
Hent så geværet.
Ja, far.
Goddag, Meggie.
Fortæl endelig ikke Hendes Majestæt, jeg har startet motoren her.
Den må kun startes, når det er klippetid.
Pete!
Jeg tænkte, I drenge ville lære at klippe får.
Sikke et par fine fjolser, I er.
I har aldrig set en klippemaskine før...
og I skal være chefer for hele foretagendet en dag.
Er det dampmaskinen, der driver den?
Den driver saksen, kører hvæssehjulet rundt...
driver uld-dumperen og koger vandet til din te.
Jeg kunne garanteret slå far med den her.
Ingen kan slå far.
Han var den hurtigste med håndsaksen i hele Wahine i New Zealand.
Skulle du ikke hente mælk?
Jeg har aldrig selv klippet med saks, men jeg kan vise jer det.
Jeg har hentet et par får at øve på.
Kom herud, hjerneløse fjols!
Du skal være forbillede!
Bob, hent et får.
Den hurtigste klipper, jeg nogensinde har set...
var gamle Hee Sing, en kineser.
Han var bedst i alle klippeskure i hele landet, gamle Hee Sing.
Ind med sig.
Færdig.
Hvad synes du, Pete?
Bob, du er jo nærmest en mesterklipper...
Tak, Pete!
...under udvikling.
Godt, Stuie. Gå så lige frem mod ham.
Langsomt.
Sådan. Kig ham lige i øjnene.
Det er... Nej, kig ikke på mig. Kig på ham.
Hvorfor tror du, jeg sendte dig derind?
Sådan.
Hold op. Den stakkels dreng er kun 11.
Videre, Stu.
-Gud... -Bland dig udenom.
Mine sønner skal ikke være bange for dyrene her på stedet.
Sådan, Stu. Fortsæt.
-Synes du, det er sjovt? -Hold op! Frank!
Tilbage til arbejdet, alle sammen.
Hvis du gør sådan noget igen, så giver jeg dig med spanskrøret.
Gør du virkelig? Kom an!
Kom an, nu har du chancen.
Du har kæmpet og opført dig som en vildmand hele livet.
Det vil jeg ikke se mere af, ikke her.
Kom så tilbage til arbejdet.
Goddag, Meggie. Jeg har ledt efter dig.
-Hvad er der galt? -Intet.
Jeg må aldrig noget.
Drengene må ride hele vejen ud til det fjerne indelukke med Pete.
Jeg må ikke engang komme op på en hest.
Din mor synes måske ikke, det er sikkert for dig.
Hun ved ikke engang, jeg er i live.
Hun tænker kun på Frank.
Jeg kan godt sige Dem én ting, fader.
Når jeg bliver voksen, vil jeg aldrig elske ét af mine børn højere end de andre.
Lad mig hjælpe. Hvad laver du i grunden?
Jeg renser drænet, så vi kan få vand til fårene.
Du burde jo gå i skole.
Kunne du ikke tænke dig det?
Jo. Men jeg skal jo hjælpe til.
Jeg har vel heller ikke brug for at gå i skole for at bo her på Drogheda.
Det har du bestemt.
Når din familie arver Drogheda, bliver du en fin, ung dame.
Det skal du forberede dig på.
Hvem ved. Måske vil du ikke engang tilbringe resten af livet her.
Hvor stor, Drogheda end er, så er det kun et lille hjørne af verden.
Der er så meget andet derude...
så mange andre liv, man kan vælge at leve...
så mange muligheder.
Har De aldrig haft lyst til at rejse ud og se verden?
Jeg er præst, lille Meggie. Jeg tager derhen, hvor kirken sender mig.
Lad os se, om det virker.
Vi klarede det.
Kom.
Jeg følger dig hjem igen.
Jeg skal tale med din tante Mary om et par ting.
Nogle gange undrer det mig, at vi gider bygge og reparere hegnene.
Harerne graver tunneler under dem...
kænguruerne hopper over dem, vildsvinene braser lige igennem dem.
Se det forbandede ødeland. Man kan undre sig, at noget overhovedet overlever.
Det er ikke som derhjemme.
Derhjemme var alt så utroligt grønt.
Du skal nok få noget grønt at se, når regnen kommer...
hvis den kommer.
Nej, det er fårene, der har gjort det til ørken...
og mennesket.
Den hare er vist ikke i fare.
-Dette er livet. -Du gode Gud!
Lad mig fortælle dig, hvad livet er.
Livet er det, du lige hældte ud på jorden.
-Undskyld, Pete. -Det lærer du nok.
Du skal vide, at uanset hvor højt du elsker outback'en...
så har hun mange måder at slå dig ihjel på inden solnedgang.
Hvad er der?
Hvad kan du nu lugte?
-Hvad er det? -Jack, hold fast i hunden.
Det er et vildsvin.
-Lad os skyde det. -Nej.
Stuart, ned derfra!
-Jeg vil skyde det. -Nej.
Den er for langt væk.
Hvis du skyder efter et vildsvin, så vær sikker på at dræbe det...
ellers dræber det dig.
Fandens!
-Kom så, drenge. -Men...
Nej, Stuie!
Tak, tulle.
-Hvad har min yndlingspige så lavet i dag? -Det var så sjovt, Frank.
Fader Ralph kom og besøgte mig.
Meggie, han besøgte os alle. Dæk bord.
Ja, mor.
-Lad mig, mor. -Det er i orden.
Du ved, hvad far mener om, at I drenge laver kvindearbejde.
Du skal komme bedre ud af det med Paddy.
Goddag, Paddy. Er drengene ikke med dig?
De er ude med Pete.
De burde have været her nu.
Det dufter dejligt, mor.
Frank, jeg er næsten færdig med at opdele gimmerlammene.
I morgen rider du til de fjerne indhegninger...
og begynder at samle vædderne til avl.
Godt. Hvis du mener, jeg kan klare det.
Det ved jeg ikke, om du kan.
Men ham, du var så vild efter at flå i dag, har sagt op!
Så du må gøre hans arbejde.
Lav en god forsyning til ham...
af mad og et par gode tæpper, han skal være længe væk.
Det er i orden, mor. Du har nok at lave allerede.
-Hvad skal det betyde? -Se på hende.
Hun er så træt, hun ikke engang kan se lige.
Du tror måske, du kan behandle os som slaver, men ikke hende.
Hun er ikke nogen dum bondepige.
Som jeg? Sig det bare.
Din mor kan lige så godt se, hvor meget du respekterer mig.
Undskyld, far.
Far, vent bare, til du hører...
-Stuie skød et vildsvin! -Et vildsvin?
Den var enorm, en grim djævel. Den bed hunden ihjel.
Stuie stillede sig bare roligt op og...
-Bob, lad Stuie fortælle det. -Jeg fatter det ikke.
Vi var landmænd hjemme i Galway.
En dag bad min far mig hente en avlstyr fra naboejendommen.
Vi var for fattige til at have vores egen.
Jeg prøvede, men den gamle tyr var en dræber.
Jeg vendte hjem uden den.
Min far kaldte mig en ubrugelig kryster.
Han skulle nok vise mig, hvordan man hentede en tyr.
Jeg havde det så dårligt med det, at jeg græd.
Efter et stykke tid så jeg op...
og der kom min far ned ad stien.
Han havde godt nok et reb i hånden, men der var ingen tyr i den anden ende.
Han gik bare lige forbi mig. Han sagde aldrig ét ord om det.
Men han kaldte mig aldrig mere en kryster.
For de goder, vi skal til at modtage...
for jordens og himlens skønhed...
og for de velsignede børn, Du har givet os, Herre...
takker vi dig.
Amen.
Du er en smuk kvinde, Fee.
Paddy, jeg...
Mary mente, jeg ville føle mig bedre tilpas i lettere påklædning.
-Har du fortalt hende om barnet? -Nej.
Stuie er ellers dygtig.
Hvad du end sagde til ham, gjorde ham glad.
Så er der da én.
Undskyld, at jeg igen tabte hovedet med Frank.
Nej, han tog meget fejl.
Der er bare noget ved ham, jeg ikke forstår. Noget...
vildt.
Men det han sagde om, hvor hårdt du må arbejde...
er jo sandt.
Jeg ved, det ikke er det liv, du burde føre, men...
-en dag. -Tal ikke om en anden dag, Paddy.
Du har givet mig alt det, en kvinde blot kunne håbe på.
Hvad skal vi kalde dette barn?
-Der lugter af rådne æg igen. -Det er svovlen.
Fader Ralph siger, Helvede må lugte sådan.
Tulle.
Hvad laver du ude af sengen?
Tilbage i seng med dig. Du skal tidligt af sted i morgen.
Der er for varmt til at sove.
Hvad er der?
Du har virket trist hele ugen.
Jeg vil ikke sendes bort til en skole og forlade dig.
Fjollegås.
Gillanbone ligger kun 65 km herfra.
-Fader Ralph er der. -Ja, det er sandt.
Jeg kommer til at savne dig.
Mor har virkelig brug for min hjælp her.
Sæt dig lige op og hør på mig.
De har altid lært os at arbejde sammen for alles bedste.
At vi aldrig må tænke på os selv først.
Man er nødt til at tænke på sig selv, de gør det jo ikke.
Jo, de gør.
Det var far, der sagde, jeg skulle i skole.
Fordi fader Ralph insisterede.
Han har sørget for, at tante Mary, den nærige heks, betaler for dig.
Du skal tage af sted...
hører du?
Det vil jeg have, du gør.
Løb så, drenge.
Stakkels Meggie. Hun har så svært ved at tilpasse sig.
-Hvordan går det med vores lille projekt? -Næsten færdigt. Hav mig undskyldt.
Hold hænderne frem.
Dine hænder, Meghann Cleary.
Vi bider stadig negle, ser jeg?
Ja, søster.
Godt.
Vend dem.
Det er godt, søster. Tak.
Kom, Meggie.
Beklager, fader.
Vil De sende mig tilbage til Drogheda?
Det er op til dig.
-Vil du tilbage? -Nej. Jeg elsker skolen...
og at være her hos Dem.
Men søster Agatha...
Jeg tror, hun forstår det lidt bedre nu, gør du ikke?
Klosteret er ikke rigtigt hjemligt for dig.
Faktisk...
har Annie og jeg tænkt på...
at du har brug for dit eget, særlige sted...
her, hos os.
-Kunne du tænke dig det? -Må jeg? Virkelig?
Kom.
Hvorfor trækker du sådan i mit hjerte?
Hvorfor fylder du det tomrum, Gud ikke kan fylde?
Frank.
Jeg tænkte, du kunne bruge lidt selskab.
Din mor siger, du har været alene herude i flere uger.
Ikke længe nok.
Hvordan har Meggie det?
Hun gør det fremragende. Jeg skulle hilse mange gange.
Vi skal have lukket de her ind.
Monsunregnen kommer snart.
Hvorfor blev De præst?
Fordi jeg elsker Gud.
Jeg vil gerne hjælpe andre til at føle hans kærlighed.
Hvorfor spørger du?
Jeg synes ikke, De opfører Dem som en præst.
At være herude giver mig...
et pusterum fra mine pligter i sognet.
Det har jeg desværre brug for.
Det kan jeg sagtens forstå.
Når man sidder herude...
på dette helvedes sted.
-Det er ikke ligefrem nogen skovtur. -Nej.
Kirken har enorm magt, Frank.
Det vil sige, Gud har magt, igennem kirken.
Han har magten til at forme millioner af menneskers liv...
at ændre hele historiens gang.
Og det vil jeg gerne være en del af.
Jeg prøver at fastholde tanken, at selv herude...
er jeg en del af den magt...
men jeg finder det svært af og til.
Hvorfor flygter De så ikke bare?
Hvorfor finder en mand som De sig i det?
De kunne blive lige, hvad De ønskede at blive.
Alligevel lagde jeg låg på alle ambitioner...
alle ønsker, for at blive den perfekte præst.
-"Den perfekte præst." -Hvordan kan jeg forklare det?
Jeg er en beholder...
og nogle gange er jeg fyldt op af Gud.
Hvis jeg var en bedre præst...
ville jeg ikke have perioder med tomhed, ingen brug for flugt.
Jeg ville altid være fyldt op af Gud.
Det ville, for mig, være perfektion.
Ingen kan være så perfekt...
-selv ikke De. -Måske jeg mindst af alle.
Jeg har ikke oplevet, at det var let at holde mine løfter...
at forsage en kvindes kærlighed eller penge...
eller at være lydig.
Det har været det sværeste, lydighed.
Men jeg har lært det.
Det har jeg lært af dette sted.
Måske burde jeg blive præst.
Jeg er i hvert fald kvalificeret.
Ingen kvinde, ingen penge og...
åh, hvor jeg adlyder.
"Ja, far. Nej, far. Det er fint, far."
Hvorfor finder du dig i det?
Fordi jeg ikke kan komme væk fra ham.
Du er jo 22 år gammel. Han kan ikke holde på dig længere.
Han holder på mig, til jeg dør.
Nej, Frank. Du er en mand...
og over den alder, hvor en anden mand kan holde på dig.
Hvis der holdes på dig, er det af noget andet...
eller af en anden.
Mor.
Det er så smukt.
Jeg har været bekymret for dig.
Derude i ugevis, i denne storm.
Gud.
Han har gjort dig gravid igen.
Han kan bare ikke lade dig være, kan han vel?
Det er ikke anderledes end dengang, du blev født.
-Det fortjener samme respekt. -Respekt.
Når han gramser på dig som en gammel, beskidt gris?
Han er min mand!
Når du fornærmer ham, fornærmer du mig.
Jeg er ikke jomfru Maria.
Jeg er ikke ren, ubesmittet og hellig.
-Jeg slår ham ihjel en dag. -Så slår du også mig ihjel.
Nej!
Jeg befrier dig!
Jeg kan aldrig befries.
Jeg ønsker ikke at være fri.
Gud.
Mor.
Se på dig selv!
Se på dit liv. Sikke et spild!
Du hører ikke til hos ham!
Søn, du er en mand nu.
Du må holde op med at tænke så meget på mig.
Du har brug for en kone.
Det er på tide.
-Sikke et syn, fader! -Jeg burde være gået bagom.
Det er i orden. Lad Deres ting stå her. Jeg henter dem ind senere.
Tak, fru Smith.
De er den smukkeste mand, jeg har set, Ralph de Bricassart.
Men det ved De jo allerede.
Det er pudsigt, som I foragter os dødelige...
for at beundre skønhed.
Og alligevel ville I bruge det uden at få dårlig samvittighed...
for at opnå det, I ønsker, ikke sandt?
-Jeg troede, De var ude efter min sjæl. -Det er jeg.
I min alder skal jeg officielt...
være ude ovre det, der driver min krop.
Og man skal ikke forvente mirakler...
end ikke fra Dem.
Hvor mange kvinder har elsket Dem? Udover Deres mor?
Elskede hun mig?
Det ved jeg ikke.
Hun endte med at hade mig.
Fordi De ikke havde brug for hende.
Fordi jeg havde mere brug for Gud.
Interessant.
Og nu...
Nu må De ikke have brug for en kvinde...
vel, kardinal de Bricassart?
Fader, jeg er så glad for, at De er tilbage.
Fader, hvad er der galt?
Jeg kan aldrig få, hvad jeg ønsker!
Aldrig blive, hvad jeg ønsker!
Og jeg ved ikke, hvordan jeg skal holde op...
med at ønske!
Det er i orden, Meggie.
Det er i orden.
Nogle gange er Guds lektioner bare svære for mig.
Som søster Ag og hendes lineal.
Ja.
Kom.
Her er koldt.
VELKOMMEN Den 21. BYFEST I GILLANBONE
DEN BEDSTE PÅ NEW SOUTH WALES DYRSKUEPLADS - 19.-20. JULI
Goddag.
Du ødelægger appetitten. Ellers tak. Ikke mere til mig.
Lad os se, om vi kan finde din familie.
Kom herover.
Nu, mine damer og herrer, er det mig en glæde at præsentere...
dronningen af Gillanbones byfest 1921: Frøken Judy Sutton.
Tillykke, Judy.
Du godeste, det er den gode fader.
-Tillykke, Judy. -Hvad med et kys til frøken Gilly?
Giv mig nu noget at skrifte om på søndag.
Jeg må da ikke gøre min veninde jaloux, vel?
Og rundt og rundt kører det...
vores lykkehjul. Træd nærmere.
Gør plads. Jeg skal igennem.
Godt. I må more jer...
men hold jer fra kroen.
-Tak, far. -Lad os finde Pete og læsse vædderne af.
Her, min søn.
-Far! Frank! -Meggie, min skat!
Goddag. Lad mig se dig i den uniform.
Hvor er Stuie? Hvor er mor?
Barnet kommer snart, så vi syntes ikke, mor skulle rejse.
Stuie blev hjemme hos hende.
Kom her. Stuie havde sådan glædet sig til at se dig.
Men vi køber noget fint til ham, ikke også?
Goddag, tante Mary.
-Fader. -Mary, De ser fantastisk ud.
Overnatter De?
Jeg håbede, De ville bede mig overnatte på præstegården.
-Du kan bo på mit værelse. -Dit værelse?
-Jeg troede, du var i klosteret? -Nej.
Fader Ralph har givet mig mit eget værelse ved siden af hans.
De skal være meget velkommen.
Min husholderske vil gerne dele værelse med Meggie i nat.
Ellers tak. Jeg vil ikke lave rod i jeres små...
arrangementer.
Flot redet, Alastair.
-Tillykke, det er en fin hest. -Tak, Mary.
Angus, dette er min bror, Paddy Cleary.
-Angus MacQueen og hans søn, Alastair. -En fornøjelse.
Dette er min tante, Sarah MacQueen.
-Hr. Cleary, frue. -Goddag.
Sarah, hvordan går det i Melbourne for tiden?
Det ved jeg knap nok...
jeg har været i Palm Beach meget af tiden.
Derefter Hawaii. Jeg længes naturligvis efter Europa...
men der er stadig utroligt deprimerende efter krigen.
Paddy, gider du ikke hente mig noget mere champagne?
Undskyld, frue.
Det viste sig, at det var alle seks.
De ser ud, som om De kunne bruge en drink.
-Goddag, hr. Gough. -Ikke noget "hr. Gough".
-Jeg hedder Harry. -Nuvel, så Harry.
Jeg føler mig virkelig som et fjols.
Hvis Fee var her, ville hun passe ind i mængden, men jeg...
Vores nybyggere tror sandelig, de er noget nu.
Så kan de glemme, at deres forfædre blev brændemærkede...
og sendt hertil med fængselsskibe. Men væn dig hellere til dem.
En dag bliver du leder af hele flokken.
Nævn det ikke.
Lad os komme i gang, mens kroen stadig er åben. Vi lukker tidligt.
-Det ville jeg gerne, men Mary... -Champagne til fru Carson.
Vær glad for, vi ikke har spiritusforbud som amerikanerne.
Her er det, mine herrer. Jimmy Sharmans yndlings-boksetrup.
Verdens bedste boksere.
Samt en præmie til den, der er modig nok til at forsøge sig.
Se, de har kun underbukser på.
Kom så, træd bare nærmere. Fem minutter til kampstart!
Kom så, drenge. Hvem tør for en femmer? Sidste chance.
Sådan! Fem minutter inden kampen.
Kom an. Hvem vil vinde en femmer? Se deres størrelse, I kan godt.
-Jeg vil godt. -Vil du? Kom nærmere!
Nej, Frank.
Vi har en udfordrer. En modig knægt. Træd endelig nærmere.
Her har du et par handsker.
Hvad ler I af? Det er ikke størrelsen på hunden i kampen...
men størrelsen på kampen i hunden. Ikke sandt?
Kom så, gå indenfor.
-Kom, Meggie. -Nej. Jeg vil blive.
Det går ikke. Din far flår mig levende. Kom så.
Jeg vil blive hos Frank!
Køb lidt forplejning til damen.
Hvad har du at miste? Du arbejder hårdere på gården.
Kom så.
Denne modige, unge mand hedder Frank Cleary.
Break!
Se, jeg vandt. Jeg boksede fire kampe, og jeg vandt.
Det var for skræmmende.
De lod hende ikke se noget, vel?
Om jeg så havde bundet og kneblet hende, kunne jeg ikke holde hende væk.
Vær ikke vred. Hun er trist nok i forvejen.
Du må aldrig fortælle far, at du var der...
hører du?
Vandt du virkelig?
Frank, hørte du ikke, jeg råbte efter dig?
Du skulle jo møde...
Kæreste Gud, se ham lige.
Her leder jeg efter dig overalt, og så ryger du igen i slåskampe.
Ikke slåskamp. En boksekamp.
Jeg slog fire af Jimmy Sharmans mestre.
Mestre. En bunke forhenværende, hjerneskadede gamlinge...
fra et omrejsende tivoli.
Jeg tjente 20 pund. Det er mere, end tante Mary giver dig på en måned.
20 pund og alle de tilstedeværendes respekt.
Respekt!
Bliv dog voksen! Om ikke andet så for din mors skyld.
For hendes skyld? Din stinkende, gamle gris.
Efter alt det, du har gjort mod hende. Du kan ikke lade hende være.
-Kunne ikke holde fingrene fra hende. -Tal ikke sådan til mig.
Jeg er hendes mand.
Du er ikke bedre end en vædder i brunst.
Du er ikke bedre end den satan, der er din fader, hvem han så end var.
Gud. Det mente jeg ikke, Frank.
Frank, det mente jeg ikke.
Du mente det.
Slip mig, fader. Jeg rører ham ikke, så hjælpe mig Gud.
Så hjælpe dig Gud.
Gid jeres sjæle vil rådne op. Hvis I har ødelagt det barn, dræber jeg jer.
Jeg burde have ladet jer slå hinanden ihjel, I elendige, egoistiske kretinere.
Min søn...
det, jeg sagde, er ikke sandt.
Sludder.
Jeg har altid fornemmet det.
Jeg har altid vidst, at du kom efter mig...
at hun først var min.
Jeg har altid bebrejdet dig for at trække hende ned.
Det var mig.
Nej, Frank.
Det er ikke din fejl.
Nogle gange gør Gud det svært for os at forstå.
Deres prædiken gør mig dårlig!
Glem det.
Glem det. Jeg rejser. Og jeg kommer ikke tilbage.
Du kan ikke rejse.
Hvad skal jeg fortælle din mor?
Du betyder mere for hende end resten af os tilsammen.
Hun vil aldrig tilgive mig.
Gud i himlen, Paddy.
Hvad fik dig dog til at fortælle ham det?
Gud. Hvorfor er du ikke ældre, så jeg kunne forklare dig det her?
Meggie.
Tulle.
Det skænderi, din far og jeg havde...
er blot et tegn på, at det er på tide, at jeg rejser.
Men du må ikke fortælle mor om det, hører du?
Vil du ikke sige farvel til mor?
Jeg skriver til hende. Hun vil forstå.
Hvor vil du tage hen, Frank?
De penge, jeg vandt for boksekampene.
Manden, der ejer truppen, Jimmy Sharman...
vil have mig til at bokse for sig.
-Virkelig? -Tænk engang.
Jeg skal rejse landet rundt og se ting, jeg ikke havde drømt om.
Gid du kunne tage mig med.
Vil du ikke nok, Frank?
Nej. Hvad ville det være for et liv for dig?
Du skal blive her og lære at være en dame.
For ved du hvad?
Du bliver voksen meget hurtigere, end du tror.
Hvorfor elsker du mig ikke længere?
-Jeg elsker dig da, Meggie. -Nej, du gør ej.
-Så ville du ikke forlade mig. -Min kæreste Meggie.
Ingen vil nogensinde elske dig højere end jeg.
Frank!
Jeg arbejdede på mejeriet.
På afstand så jeg Fee gå tur med Frank.
Dengang var han kun et spædbarn.
En dag kom gamle Roderick Armstrong for at snakke med mig.
Han sagde, hans datter havde bragt skam over familien.
De ville sende hende bort, men bedstemoderen ville ikke høre tale om det.
Den gamle dame lå nu på dødslejet, så intet kunne stoppe dem.
Han sagde...
at hvis jeg giftede mig med Fee, førte hende væk...
ville de betale mig nok til, at vi kunne leve anstændigt.
Du giftede dig altså langt over din stand?
Det var ikke for pengene, fader.
Hun var så smuk.
Jeg ville sikre hende, sørge for, at hun intet kom til.
For mig er hun stadig smuk.
Det er hun bestemt.
I Meggie kan jeg se, hvordan hun må have set ud dengang.
Ja.
I starten skræmte hun mig.
Det tog mig to år at få opsamlet mod...
til at være en ordentligt mand for hende.
Jeg elsker hende så højt, fader.
Jeg ved, hun aldrig har følt det samme for mig.
End ikke i vores mest intime øjeblikke.
Men ikke én gang i alle de år har hun...
beklaget sig eller grædt...
eller leet.
Hvordan har Meggie det?
Fader, hvad i himlens navn skete der her i dag?
Fader, lov mig, De aldrig rejser fra mig.
Kæreste Meggie.
-Meggie, Frank måtte rejse. -Hvorfor?
Fordi det gjorde for ondt på ham at blive.
Det vil gøre mere ondt uden mor og mig...
for det er os, der elsker ham.
For os alle kommer der en tid...
hvor vi må søge det, vi tror, at vi har allermest brug for.
Uanset prisen.
Mener De det, der vil gøre ham glad?
Glad.
Der er en historie...
en legende...
om en fugl, der kun synger én gang i dens levetid.
Fra det øjeblik, den forlader sin rede, søger den efter et tornetræ...
og den finder ikke hvile, før den finder et. Så synger den...
sødere end nogen anden skabning på jordens overflade.
Og mens den synger...
spidder den langsomt sig selv på den længste, skarpeste torn.
Men imens den dør...
hæver den sig over sin egen dødskamp...
for at synge bedre end lærken og nattergalen.
Tornfuglen lader livet...
for en enkelt sang...
men hele verden stopper op for at lytte.
Og Gud sidder i himlen og smiler.
Hvad betyder det, fader?
At det bedste...
kun kan erhverves mod enorme...
smerter.
Tak, Meggie. Hvor er det en fornøjelse, at du gør det for mig.
Fra nu af vil jeg kalde dig: "Vor Frue ved Porten."
Hvor mange porte er der mellem Gillanbone og Drogheda?
-27, fader. -27.
Det betyder, man skal stoppe op og stige ud...
hvor ofte?
-54, fader. -Flot.
54 gange den ene vej og 54 gange den anden vej.
Hvis nu en præst rejser mellem Gilly og Drogheda...
for at besøge sin yndlingsperson én gang i måneden...
hvor tit skal han så stoppe op og ud af vognen på ét år.
Det er i orden, fader.
Når jeg også skal passe babyen, får jeg for travlt til at savne skolen.
Nogle gange har jeg bare lyst til at åbne alle de porte...
og løbe ned ad vejen uden at stoppe.
Lade alle 27 porte stå vidt åbne...
som måbende munde bag mig.
Farvel, fader.
Goddag, mor.
Goddag, Meggie.
Mor, Hal er smuk.
Fader de Bricassart, hvor dejligt at se Dem igen.
Hvorfor gjorde De det, Mary?
Når kjolen på Deres liv kunne betale for hendes undervisning resten af året!
Ralph, jeg har vist aldrig set Dem så...
lidenskabelig.
Jeg mente, det var bedst at tage Meghann ud af skolen.
Fee er ikke rask. Hun har brug for hjælp.
Hvorfor har De så meget imod Meggie?
Hun er en smuk, intelligent lille pige...
og alligevel er der vist ingen, der bryder sig om hende!
Hvilket betyder, De kan være sikker på hendes kærlighed.
Og det hele er så uskyldigt og sikkert for Dem, ikke sandt?
Deres rygte er ikke i fare...
der er ingen trusler mod Deres knap så hellige ambitioner.
Mary, dette ligger under Deres værdighed.
Jeg er trods alt præst.
De er først og fremmest en mand, Ralph de Bricassart.
Nej, Mary. En præst.
Først, sidst...
og altid.
TO ÅR SENERE
Det går jo fremad, Meggie.
Næste år ved denne tid er du klar til hesteopvisningen til Gillys byfest.
Men næste år ved denne tid er De måske i Rom, fader.
Stakkels, lille Hal. Han har vist lidt feber, Meggie.
Fru Smith, tag børnene med ud...
i køkkenet til te.
Har De hørt nyheden?
Paven har besluttet, at Australien skal have sin egen kardinal.
Jeg vidste ikke, De fulgte med i kirkepolitik.
Jamen, er det ikke spændende? Hans Højærværdighed udsender et legat...
om at søge vidt og bredt i landet her...
for at finde en mand, der er værdig til at bære birettaen.
Det er jo som Askepot.
Hvor meget jeg end elsker at diskutere med Dem, må vi finde våbenhvile.
Våbenhvile?
Præsten skrifter.
Ja, jeg havde engang ambitioner. Store ambitioner...
som jeg forpurrede med min egen dumme mangel på ydmyghed.
Så blev jeg sendt hertil.
Og her var De. En god katolik, De havde Drogheda og ingen arvinger...
troede jeg i det mindste.
Og De tænkte: "Min billet til Vatikanet."
Sagt med den sædvanlige ubarmhjertighed, nok ikke ufortjent.
Jeg vil frem til, at jeg har ændret mig...
og det er i høj grad Dem, jeg kan takke for det.
Mig?
Da De gjorde Cleary'erne til arvinger, knuste De som ønsket mine forhåbninger.
Men det frigjorde mig også fra alle mine gamle ønsker.
Mary, jeg er præst. Kun det.
-Og tilfreds. -Bravo, Ralph.
Jeg mindes ikke, hvornår jeg sidst har nydt en opvisning så meget.
"Alle mine gamle ønsker." Det er jo pragtfuldt.
Jeg vil lade Dem stege lidt længere...
men regnskabets dag har nået Dem.
Hvor De dog elsker illusionen om Deres egen magt.
-Få mig ikke til at have ondt af Dem. -Ondt af mig?
Betvivler De, at jeg kan få Dem til at krympe Dem?
Betvivler De, at jeg kan få Dem til at sælge Dem selv som en sminket hore...
inden jeg er færdig med Dem?
Jeg betvivler ikke, at De vil forsøge, men pas på.
Når De går sådan op i at ødelægge min sjæl, mister De måske Deres egen.
-Hvis der stadig er en at miste. -Eller stadig er en at ødelægge!
I et kristent land ville al dette røre betyde regn.
Græsningsområderne er helt udtørrede.
Der er ikke én mundfuld græs at finde.
Vi skal nok være heldige, hvis ikke lynene sætter ild til jorden.
Har jeg virkelig sagt, Drogheda var himlen? Godnat.
Kom, far. Hal er meget syg.
-Det står skidt til, Paddy. -For Guds skyld, hent en læge!
Jeg ringede fra tante Mary. Han er ude ved Dibben-Dibben.
Bob, gider du hente mere svovl fra lageret?
"Må Kristus modtage dig, som har hidkaldt dig...
"og må englene bære dig under Abrahams bryst."
Mand fra Gilly med i Sharman-bokserne
Meggie, hvad er der?
Jeg har det fint.
Det passer jo ikke. Tal til mig.
Der er intet galt. Lad mig være!
Nu gør hun det igen, fader.
Sådan har hun været, siden lille Hal døde.
Jeg ved det. Hun vil heller ikke tale med mig.
Vi kan ikke lade det blive ved.
Meggie.
Meggie, hør på mig.
Du må holde op med det her.
Jeg ved, hvor meget du elskede Hal, men du kan ikke blive ved med at sørge.
Meggie, hør nu på mig.
Du visner hen for øjnene af mig. Jeg kan ikke bære det!
Fader, De får mig til at skamme mig sådan.
Det er ikke Hal.
-Jeg mener, jeg savner ham, men... -Hvad så? Er du syg?
-Jeg kan ikke fortælle Dem det. -Du kan fortælle mig alt.
Det er det, jeg er her for.
Jeg er præst, og jeg elsker dig, som Gud elsker dig, lille Meggie.
Fader...
jeg er ved at dø.
-Ved at dø? -Ligesom Hal.
Det er en tumor eller sådan noget.
Hvordan ved du det, min kæreste?
Jeg har forfærdelige smerter, fader.
Og så kommer der en masse blod.
Men det er ikke hele tiden.
-Men cirka en gang i måneden? -Ja.
Hvorfra vidste De det?
Min kæreste pige...
du er ikke ved at dø. Du er ved at blive voksen.
Jeg er ked af, at din mor ikke har forklaret dig det.
-Det burde hun have gjort. -Har mor det også?
Det har alle sunde kvinder, Meggie. Undtaget når de venter et barn...
for så skal det bruges til at ernære barnet i livmoderen.
-Forstår du? -Måske.
Som når der står: "Velsignet være frugten af din livmoder"?
Nemlig.
Ved du...
-hvordan børn bliver lavet? -Selvfølgelig, fader.
Det gør de ved parring som hos fårene.
Jeg har prøvet at se på dem, men far siger, jeg ikke må.
Men jeg har hørt drengene snakke.
-Er det ikke sandt, fader? -Jo, men...
Ser du, Meggie, det er anderledes med mennesker.
Det bør det i hvert fald være. Gud havde i tankerne...
at når en mand og en kvinde parrer sig, så gør de det...
for på den måde at vise kærligheden til hinanden.
Det er parring, der ikke kun handler om kroppe, men også sjæle.
-Det må være så vidunderligt. -Det har jeg hørt.
-Bliver det også sådan for Dem og mig? -Hvad?
Når jeg bliver voksen, og vi bliver gift.
Meggie, du ved godt, præster ikke kan blive gift.
-De kan holde op med at være præst. -Nej.
Nej, Meggie, min kære. Det kan jeg aldrig holde op med.
Aldrig nogensinde.
-Hvad med de tærter, du lovede mig? -Ja, kom.
Fader, jeg er så glad for, at jeg ikke er ved at dø.
-Hvad skulle jeg gøre uden Dem. -Du kommer aldrig til at være uden mig.
FEM ÅR SENERE - NOVEMBER 1929
Hvad mon Hendes Majestæt ønsker af mig så sent?
Det må himlen vide. Der er stadig masser af opgaver, og gæsterne er her snart.
Den tager jeg, Judy. Jeg skal alligevel op.
Kom ind.
Tillykke med fødselsdagen, frue. Hvor er De pæn i dag.
Tak, Pete.
Men fødselsdage i vores alder er en blandet velsignelse, ikke sandt?
Hvad er det?
Jeg skulle hen til Meggie med den. Jeg troede ikke, det gjorde noget...
hvis de klædte om her...
så de ikke blev støvede af gåturen hertil.
Godt.
Det er en pæn farve til Meghann. Hvad hedder den?
Rosers skygge, frue. Det er sagen lige nu.
Hjælp hende med at klæde sig på i aften.
Hun skal se aldeles uimodståelig ud.
Er fader de Bricassart ankommet?
Ikke endnu. Men Deres advokat, hr. Gough, er her.
Godt.
Nu skal I to overvære, at jeg underskriver dette papir...
og så skal I skrive jeres navne under mit.
-Pete, du kan godt skrive, ikke? -En lille smule.
Fint.
Det betyder bare, at I er vidner på...
at dette er min underskrift...
hvis der skulle opstå tvivl.
Godt.
-Send Harry Gough herop. -Ja, frue.
Jeg henter hr. Gough.
Fru Cleary, De ser fabelagtig ud.
Tak.
For en gangs skyld åbnede Mary sin pung nok til, at møllene kunne komme ud.
Hendes fattige familie skal ikke bringe skam over hendes 75-års fødselsdag.
Jeg må hellere gå op til Meggie, ellers kommer hun for sent.
Fee.
Jamen, Paddy...
du ligner jo en diplomat.
Gør jeg?
Jeg føler mig som en bedemand.
Men du...
Du ser fantastisk ud.
Harry, ser hun ikke fantastisk ud?
Kære Fee, De ligner fruen i huset.
Er det en legal holdning, hr. Gough?
-Hjælp mig lige med disse. -Ja.
De går nok an, selvom de ikke er ægte.
Det er fint.
En dag køber jeg den fineste perlekæde til dig i Australien.
Det er forbavsende, så få interessante mænd der er tilbage efter krigen.
Der er kun gået 10 år. Det er næsten hele ens liv.
Enten er de gamle eller de rene børn.
Hvor i alverden bliver Meggie af?
Fru Smith siger, hun næsten er klar.
-Det er Stuart Cleary. -Lille Stuie Cleary?
Ærligt talt, Lucy. Han er da ikke værst...
men en bondeknold, ligesom de andre Cleary'er.
Han kan vel gå an for dig.
De bliver jo også skræmmende rige, når hun er borte.
-Fader. -Tillykke, Mary.
Hvor ser De yndig ud, som en ung pige.
De har overgået Dem selv. Det må være det fineste selskab i distriktet i 50 år.
Sikkert. Jeg håber, De overnatter...
for jeg har planlagt festligheder til i morgen.
Det vil jeg gerne.
-Harry. -Goddag, fader.
-Fader, det er en fornøjelse at se Dem. -Godaften, frøken Carmichael.
De har forsømt os meget.
Mor sagde den anden dag...
at De ikke har besøgt Beel-Beel i lang tid.
Tak.
-Goddag, Alastair. -Hvordan har I drenge det i aften?
Paddy, du husker nok min søster, Sarah.
Naturligvis. Jeg ved ikke, om De har mødt min kone, Fiona.
Jeg havde slet ikke forestillet mig, at De var Paddys kone.
Sarah er lige hjemvendt fra Staterne.
Mine kære, I kan ikke forestille jer, hvad børskrakket er skyld i.
Wall Street ligger i ruiner.
Folk kaster sig selv ud ad vinduerne.
Det kan ikke ske her. Ikke med det uldmarked, vi har.
Er I klar over, hvor meget dette land eksporterede sidste år?
Du godeste. Hvem er det?
Hav mig undskyldt.
-Meggie, du er så smuk. -Tak, Stuie.
Her er Mary Carson.
En kær og gavmild søster, en stor dame...
dronning over det smukke Drogheda.
Må hun regere for evigt.
Tak, alle sammen. Og tak for dine ord og ønsker, Paddy.
Men ingen regerer for evigt.
Tiden er kommet, hvor jeg må overdrage Drogheda til en anden.
Som vi alle ved, har de af os, der har boet her...
og kæmpet mod tørke og oversvømmelse, varme og kulde...
formået at trives her...
og er blevet herrer over alt, vi kan se.
Dette land kan være himlen...
eller helvede.
Mine dybeste ønsker for de, der kommer efter mig...
er, at det må blive meget mere det første...
end det sidste.
-Dans med mig, Mary. -Nej, fader. Jeg er for skrøbelig.
Sludder. Jeg insisterer.
Det var en smuk tale, Mary. De gjorde Paddy meget glad.
Jeg spekulerer virkelig på, om ikke hun er ved at blive senil.
Jeg mener, udklædt som en brud.
Så aldeles upassende.
Nogen burde have fortalt hende, at hun ligner døden i hvidt.
Skønheden og udyret.
Han griner til hende, som om han er ligeglad med, at hun efterlod alt til Cleary.
Han er for hellig til ussel mammon og slige sager, er han ikke?
Det gør naturligvis Cleary-drengene mere interessante.
-Hun er en gæv, gammel pige, Paddy. -Ja, det er hun.
For resten har jeg villet spørge...
Mary er normalt formand for løbskomitéen til Gillys byfest...
men jeg tænkte på, om De var interesseret i år...
eftersom hun har afslået.
Tak, Angus.
-Hvad er der? Er alt i orden? -Ja, jeg har det fint.
Lad os give de andre en chance.
-Selvfølgelig. -Dans nu.
Cynthia.
Jeg havde ikke troet, vi skulle danse sammen igen, Fee.
Hvor længe er det mon siden?
Det er 30 år siden til januar.
-Hvordan husker du sådan noget? -Jeg husker det ganske tydeligt.
Vi tog til Århundredeballet i Wahine nytårsaften.
Frank var kun et lille barn.
Godaften, Meggie. Vil du danse med mig?
Tak, Alastair.
Jeg ved ikke, hvordan man gør.
Der er også alt for varmt til at danse.
-Vil du hellere have lidt punch? -Ja, tak.
Se lige drengene. De står bare der som nogle sky kænguruer.
Det er min skyld. Jeg burde have lært dem et par sociale færdigheder:
Hvordan man danser, hvad man siger til pigerne.
Der har ikke været tid til meget andet end arbejdet i mange år.
Vi er først ved at indse, hvor meget der vil ændre sig i vore liv.
Vil det gøre dig glad at være rig, Paddy?
Jeg kan aldrig blive en rig mand, Fee. Ikke om så jeg havde en million pund.
Jeg ved ikke, hvordan man gør.
At vide, at du får det liv, du altid burde have haft...
at du får din stand igen.
Det gør mig glad.
Fader Ralph, angående bingo. Patricia vil gerne...
Jeg må gøre indsigelser. Hvis vi kunne tale sammen...
Fader?
-Morer De Dem? -Meggie, ja.
Gør du?
Ja, det er et dejligt selskab.
Hav mig undskyldt, Meggie.
Hun er yndig, ikke sandt?
Der er ikke en mand i denne stue...
der ikke ville opgive alt for at få hende, er der vel?
Mary, nu prøver De igen at lokke mig.
Ingen mand, bortset fra Dem.
Engang for længe siden tilbød jeg Dem en chance for at få kardinalkåben...
og De afviste mig.
Jeg tænkte på, hvis De havde valget mellem Meggie...
og kardinalkåben...
hvad De så ville vælge?
Mary, hvad skulle jeg have gjort uden Dem de forgangne år?
Deres kløgt, Deres opfattelse...
Deres ondskab.
Fader, hvorfor vil De ikke være hos mig?
Tal til mig.
Er der noget galt?
Du ser bedårende ud, Meggie.
Så voksen.
Jeg må tale med MacQueens.
Meggie.
Sikke en sød kjole.
Tak, frøken Carmichael.
Fru Smith har syet den til mig. Jeg hjalp lidt med det.
Gjorde du?
Jeg er sikker på, jeg aldrig har set noget lignende på modesiderne.
Jeg forventer hele tiden at se Dem til hesteopvisningen.
Ralph fortæller mig, De nok bliver en fremragende rytter en dag.
Nogle mennesker siger, det ikke er passende for ham...
at tilbringe så meget tid på Drogheda.
Det er skønt, at Ralph er så interesseret i jer Cleary'er.
Ralph, De har ikke danset med mig hele aftenen.
De må danse "black bottom" med mig.
Det er De så god til.
Se, alle sammen, faderen skal til at danse "black bottom".
Fader, det er tid for mig at gå op.
Det er næsten daggry, men bliv blot og mor jer.
Godnat, Mary.
-Følger De mig op ad trappen? -Selvfølgelig.
Godnat. Det var et vidunderligt selskab, Mary.
Ja, var det ikke?
Det var et vidunderligt selskab, Mary. Og forhåbentlig en vidunderlig fødselsdag.
Min sidste. Jeg er træt af at leve. Jeg stopper.
Vås! De har planlagt noget særligt til i morgen.
-Det sagde De selv. -Ja, det husker jeg.
Men vi ses ikke.
Kys mig farvel, Ralph.
Godnat, Mary. Sov godt.
Nej! På munden.
Kys mig på munden, som var vi elskende!
-Mary, jeg er præst. -Præst! De er hverken mand eller præst.
De er impotent og ubrugelig og ved ikke, hvordan man er noget af det.
De tager fejl, Mary. Jeg ved, hvordan man er en mand.
En mand kan ikke være præst på Deres betingelser.
Jeg har valgt at være præst.
Med den frie vilje, Gud har skænket os...
og med samme frie vilje, som jeg har valgt at ødelægge Dem, præst.
Jeg kommer naturligvis i Helvede for det...
men det er intet ved siden af det Helvede, jeg giver Dem.
Det er Dem selv, De ødelægger med det evige had, De bærer rundt på.
Da Satan fristede Jesus med hele verden...
var det så på grund af had eller kærlighed til ham?
-De elsker mig ikke. -Jeg har altid elsket Dem!
Så højt, at jeg kunne dræbe Dem for ikke at ville have mig.
Men jeg fandt en bedre måde.
Nej, ikke kærlighed.
Jeg er blot ansporingen i Deres sene alder.
En påmindelse om, hvad De ikke længere kan være.
Kardinal de Bricassart, lad mig fortælle Dem en ting...
om alderdom og Deres Gud.
Den hævngerrige Gud, der nedbryder vores kroppe...
og efterlader os med viden nok til at fortryde.
I denne dumme krop er jeg stadig ung!
Jeg føler stadig! Jeg begærer stadig!
Jeg drømmer stadig!
Og jeg elsker Dem stadig!
Åh, Gud, så højt!
Meggie!
Meggie.
Meggie, skat, græd ikke.
Her.
Vær en god pige og tør øjnene.
Det vil jeg ikke! Jeg er ikke en lille pige længere.
Hvorfor går De ikke ind og danser igen?
Jeg ved, du ikke er noget barn længere.
Alle kan se, du er blevet en smuk, ung kvinde.
Du var langt den smukkeste pige til selskabet i aften.
Men det er også problemet.
Alle ved, jeg besøger Drogheda oftere end nødvendigt.
Havde jeg skænket dig opmærksomhed i aften...
ville det være ude over hele distriktet på ingen tid.
Kan du ikke se det?
-Nej. -Det tror jeg godt, du kan.
Kom her.
Kom.
Så, Meggie.
Vi har været igennem dette før.
Du må ikke få den vane at drømme om mig...
på romantiske måder.
Når du bliver en ung kvinde, møder du den mand, der skal være din husbond.
Så får du alt for travlt med dit eget liv til at tænke på mig...
andet end som en gammel ven...
der hjalp dig igennem hårde tider i din barndom.
Ikke sandt, min kære Meggie?
Ja, fader.
Jeg forstår.
Kom.
-Hvad tænker De på, fader? -Bare på jorden.
Det er så smukt, så rent...
og så uanfægtet af skæbnerne hos de dyr, der mener at beherske det.
Hvad tænker du så på, min kæreste Meggie?
At jeg ville ønske, solen aldrig stod op.
Så kunne vi have det sådan her for evigt.
-Fader! -Hvad er der, fru Smith?
Det er fru Carson. Hun er død.
Fru Smith, i denne varme må vi holde begravelsen straks.
Ja, fader.
Jeg har sendt Pete ned efter Paddy, og jeg har ringet til de andre.
Mange af dem er ikke engang nået hjem efter selskabet i går.
-Fader. -Har du hørt det, Harry?
Det er forfærdeligt. Forfærdeligt.
Fader, jeg må tale med Dem.
-Kan det vente? Jeg skal arrangere... -Det er på Marys ordre.
Tænk, at det gamle uhyre sådan smuttede for at trodse Gud?
Hun tog nok livet af sig selv.
Medmindre det var djævelen, der gjorde os alle en tjeneste.
Sikke en skam, al isen blev brugt i går aftes.
Her er Marys testamente. Som De nok har regnet ud...
efterlod hun alt til Paddy og hans familie.
Hun efterlod lidt til kirken og en smule til Dem.
Burde familien Cleary ikke være her?
Jo, vi læser testamentet op efter begravelsen.
Mary gav mig dette i går, inden selskabet.
Jeg skulle læse det op for Dem, straks jeg hørte om hendes død.
Dengang havde jeg jo ingen anelse...
Kære Gud. Det er et nyt testamente...
dateret i går.
Hvorfor har hun skrevet det uden mig?
"Jeg, Mary Elizabeth Carson osv...
"testamenterer alle mine jordiske ejendele til den hellige, katolske kirke i Rom...
"på betingelsen, at denne viser påskønnelse...
"af værdi og evner hos dennes tjener...
"fader Ralph de Bricassart...
"og at denne fader Ralph de Bricassart...
"tjener som øverste ansvarlige for min ejendom."
Tillykke, fader.
De fik alligevel det hele. Alle 13 millioner pund.
13 millioner pund? Jeg...
Hvad så med familien Cleary?
De kan blive som daglige ledere.
Det er pænt af hende, at hun ikke viser dem bort.
De får også 10.000 pund årligt til eget forbrug...
og der er et brev til Dem.
"Min kære Ralph, hvad synes De om mit nye testamente?
"De kan naturligvis vælge at destruere det.
"Det er den eneste kopi, og min advokat ville ikke sladre.
"Ingen ville ane noget, og Meggie ville...
"blive rig, ikke sandt?
"Men jeg ved, hvad De gør.
"Det er så sikkert, som at jeg sidder ved siden af...
"når de giver Dem den røde kåbe og bispehuen."
Hør, fader.
Det kan ikke nægtes, det var Marys ejendom...
som hun kunne gøre med, hvad hun ville, og jeg er ikke katolik, så tilgiv mig.
Men vi ved begge, at kirken ikke har ret til ejendommen.
Skal vi ikke bare destruere dette?
Lad den stakkels, gamle Paddy og hans familie få, hvad der tilkommer dem.
-Det er så forfærdeligt. -Paddy, det gør mig ondt.
Min stakkels søster, jeg kan ikke tro det.
Hvad skal vi gøre?
Hvad skal vi dog gøre?
Vi er forsamlet her...
chokerede og triste over vor kære vens pludselige død.
Vi finder dog trøst i, at hun ikke var alene i sine sidste timer.
Hverken den største eller mest ydmyge skabning dør alene...
for i dødstimen er Jesus Kristus hos os...
og i os, og døden er sødelig.
Vi ved alle, hvad Mary var.
En søjle i samfundet. En søjle for kirken.
Og det var kirken, hun elskede mere end noget andet levende...
for hun forstod ordene fra Skt. Matthæus:
"Hvor din skat er...
"der er også dit hjerte."
Lad os bede for hendes udødelige sjæl...
at hun, som vi elskede i livet...
vil nyde sin retfærdige og evige belønning.
Mens vi beder, skal vi ihukomme, at Herren er barmhjertig.
Lad os ikke glemme...
at af støv er vi kommet...
og af støv skal vi igen opstå.
"Denne den 24. dag i november...
"i det Herrens år 1929...
"Mary Elizabeth Carson, født Cleary."
I går.
Jeg vil ikke benægte, at det er lidt af en skuffelse.
-Paddy, du må bestride det. -Det vil være forkert.
Det var hendes egne penge, ikke sandt?
Hvis hun ville efterlade dem til kirken...
På den anden side, 13 millioner dask...
jeg ville ikke ane, hvordan man passer på så mange penge.
Du forstår ikke, Paddy.
Der er allerede ansat hundreder af mennesker til at passe på dem for dig.
Bestrid det.
Jeg skaffer landets bedste sagførere.
Vi bestrider det hele vejen til Højesteret, hvis det bliver nødvendigt.
Hvad synes I?
Vi må blive boende på Drogheda, og vi har huset her.
Står der ikke sådan i testamentet?
I kan ikke blive bortvist fra Drogheda, så længe et af din faders børnebørn lever.
Hvad mere ønsker vi?
Fandens.
Jeg hader at se jer blive snydt.
Fee, jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Alle de ting, jeg ønskede mig til dig.
Jeg ønsker ikke Marys 13 millioner sølvstykker.
Det afgør sagen.
Ellers tak.
-Det er vist på tide, vi går. -Testamentet bliver læst op nu.
Jeg går da ikke, før jeg har set deres ansigter.
Nogle gange tror jeg, du mangler menneskelig indfølelse.
Paddy sørger dybt over Marys død.
Hvad skade kan det gøre at lykønske ham?
Her kommer de.
Jeg kondolerer.
Fader.
Tro endelig ikke, vi føler nag.
Mary blev aldrig styret af andre mennesker...
hverken broder eller præst.
Hvis hun efterlod det til kirken, var det, fordi De var så god ved hende.
De har været god mod os alle...
og det vil vi aldrig glemme.
Tak, Paddy.
Stakkels Paddy.
Den gamle heks.
Fader?
Hvad er der, fader?
Hun vandt, Meggie.
Jeg har forrådt dig.
-Forrådt mig? -Hun kendte mig så godt.
Hun vidste, at hvis hun tog alt fra jer, ville jeg ikke have noget valg. Men nej.
Hun sikrede sig, at I hverken ville have brug for noget eller mangle noget.
Hele livet skal I være afhængige af mig.
Jeg forstår ikke.
Du bliver respektabel, endda socialt acceptabel...
men aldrig helt "frøken Cleary". Du bliver aldrig helt en af dem.
Jeg vil ikke være en af dem.
Dum og umoralsk og ond som frøken Carmichael.
-Hvordan kan De end tro det, fader? -Meggie, kald mig ikke fader.
Jeg rejser snart bort, Meggie.
Hvorfor?
Kan du ikke se det?
Det er en del af hendes plan.
Jeg har skaffet 13 millioner pund.
En præst, der har hjemskaffet 13 millioner pund...
får ikke lov at vansmægte langt væk.
Kirken ved, hvordan man belønner sine egne.
Nej.
Min Meggie...
det er bedst sådan her.
Hvordan kan det være bedst...
at fjerne det, jeg elsker højest i hele verden?
Så bedre for mig.
Bedre end, at jeg en dag skal vie dig bort til en anden.
Bedre end at blive her og se dig blive noget, jeg aldrig kan få.
Meggie, da jeg så dig i går aftes, hadede jeg dig næsten.
Hadede mig?
-For at blive voksen? -Ja.
Da du var en lille pige, var du som mit eget barn.
Du var mit livs rose.
-Dengang kunne jeg få dig. -De kan få mig nu.
De kan gifte Dem med mig. De elsker mig.
Men jeg elsker Gud højere.
Jeg elsker dig, Meggie. Det vil jeg altid gøre.
Men jeg kan ikke blive din mand.
Hvis blot jeg kunne få dig til at forstå, hvad det betyder for mig at være præst.
Hvordan Gud opfylder et behov i mig, intet menneske kan fylde.
Ikke engang jeg?
Jeg kan ikke!
Farvel, min Meggie.
Fader!
Kør så.
Kør så ud til din Gud.
Men De kommer tilbage til mig...
for det er mig, der elsker Dem.
Sagaen fortsætter...
og en livsstil trues.
En forbudt kærlighed gives...
De er vendt tilbage.
...og tages så bort.
Mit liv tilhører Gud.
Nye lidenskaber tændes...
Det var dumt at lade dig gå.
...mens ambitionerne oplyser vejen til Rom.
Tornfuglene fortsætter.